Od 14. stol. se ustálil předpis, že nad víkem rakve má být minimálně 1 loket zeminy (český loket má asi 60 cm, moravský a vídeňský je asi o 1/3 delší). To ale nešlo vždycky splnit.
Uvedu příklad z Horažďovic. Tam se před 2 roky stavebně upravovalo náměstí kolem kostela, kde až do 1. čtvrtiny 18. století býval hřbitov. Terénní stavební práce (výkopy pro inženýrské sítě) hroby odkryly a narušovaly, čehož využili archeologové k výzkumu. Zjistili, že podloží je zde v hloubce jen 80 centimetrů, takže určitě nešlo hloubit hrobové jámy 3 lokte hluboko, jak se to praktikovalo jinde. Takže do nějakých 70 centimetrů výšky zeminy se muselo etážově vměstnat 6 - 7 úrovní hrobů (protože nejhořejší kostry ležely jen 5 cm pod povrchem - dlažbou) ! Je doufám jasné, že to už muselo mít vážná hygienická rizika (pro živé, samozřejmě). 
-----------------
A tohle všechno si už na konci středověku, kdy nastupoval renesanční humanismus, uvědomovali někteří prozíraví mužové. A byl to třeba i Vilém z Pernštejna, pán tady na Pardubicích. Ten, když budoval z Pardubic po požáru roku 1507 svoje výstavní rezidenční město, tak samozřejmě dal stavět i nový farní chrám - sv. Bartoloměje. Ale! - hřbitov už u něj nechtěl. Proto na Zeleném předměstí dal postavit kostel filiální (je to vám jistě známý sv. Jan Křtitel) a u něj kázal zřídit pro město hřbitov. 
1510: list Viléma z Pernštejna, v níž dává měšťanům na vědomí založení hřbitova, „kterýž jest udělán tu pro pohřeb jejich". 
Ale Vilémův krok ještě nevidím jako úplně důsledný: hřbitov je "pouze" na předměstí, a to je západně od města, a víme, že v Čechách po většinu roku větry vanou od západu. A Vilém ani nebyl prvním: na 99% se inspiroval jiným vizionářem. A tím byl Ladislav z Boskovic, pán na Moravské Třebové. Mimochodem - oba vysoce urození pánové se dobře znali (Ladislav byl o 18 let mladší) a psali si.
Ladislav měl mimořádně kvalitní vzdělání získané na univerzitách v Itálii a Německu, byl proslulým humanistou, sbíral knihy, věnoval se vědám a umění a byl nábožensky tolerantní. Je docela možné, že se během italských studií seznámil s dílem antického lékaře Hippokrata "O vzduchu, vodách a místech", kde se hodně hovoří o miazmatech (= pojem miazmata označoval škodlivé výpary ze země, vznikající rozkladem hmot organického původu. Hippokrates v miazmatech hledal původ epidemických chorob). A možná právě tato teorie Ladislava ovlivnila.  
Už v roce 1499 (tzn. o 11 let dřív než Vilém) dal Ladislav postavit na kopci nad Moravskou Třebovou gotický filiální kostel a u něj založil nový městský hřbitov. Jak pokrokový krok to byl, to ukážu při porovnání s nařízeními o nových hřbitovech, které vydal bezmála o 300 let později Josef II. V nich se mimo jiné říká, že:  

-- hřbitov by měl být na místě vyvýšeném a větrném, a to tak, aby nejčastější směr vanoucích větrů byl od města  
    ---(třebovský hřbitov je na svahu pod vrcholem kopce, o 50 m výš než město, a přímo na východ od města) -- minimální vzdálenost nového hřbitova od posledního obytného místa má odpovídat čtvrthodině pěší chůze 
    ---(to v Moravské Třebové platilo až do začátku 20. století, a nebránilo to ani dvojímu rozšíření hřbitova)---
-- hřbitov má být od města / obce oddělen stromy nebo řekou   ---(v M.Třebové je to řeka Třebůvka)---

-- vhodnost půdy, její nezamokření atd.   ---(to vše Křížový vrch víceméně splňuje)---

Díky prozíravosti Ladislava z Boskovic nemusela Moravská Třebová nic z josefinských nařízení nutně řešit a hřbitov na Křížovém vrchu funguje dodnes.
V 16. století stoupla populace východočeských měst a tak vznikaly nové hřbitovy vně hradeb taky ve Vysokém Mýtě (1543, u kostela sv. Trojice) nebo v Poličce. Ale vždycky to bylo jen vně hradeb, takže časem vadily i tam. Pardubický hřbitov u sv. Jana Křtitele byl zrušený 1883, vysokomýtský u sv. Trojice v roce 1906.